ДИСКУРС-ОРГАНІЗАЦІЯ АНГЛОМОВНОГО КОМІКСУ - Пожарицька, Олена (Актуальні питання іноземної філології, 2021)
Автор розуміє комікси як спеціальний вид дискурсу, побудований як єдність різних знакових систем, об'єднаних спільною функцією. Це вид мультимодальної комунікації, котрий існує як особлива квазі літературна форма, що транслює читачеві готові зображення і, таким чином, сприяє економії ментальних зусиль як нарратора, так і читача під час передачі і споживання інформації. Автор робить детальний огляд побудови коміксів як унікальної форми літературної комунікації, де вплив на читача досягається за допомогою багаторівневого ієрархічного комунікативного конструкту. У дослідженні також окреслено функціональні ролі базових елементів синтезованої семіотичної системи коміксів. У процесі роботи було зроблено такі висновки. Особливість коміксів як особливого виду дискурсу полягає в їхній пограничній позиції на перетині усного, літературного і газетного дискурсів і нерозривній пов'язаності з графічним малюнком. Останній функціонує не лише як ілюстративний матеріал, але служить повноцінним носієм інформації і має високий емоційний вплив на читацьку аудиторію. Автор наводить характерні особливості коміксів, як-от: їхня актуальність, соціальна проблематика і специфічна мовна репрезентація повідомлення, часто мотивована простором, що охоплює комікс. Невербальні елементи коміксів представлені графічними елементами, функцією яких є служити тлом для сюжетної лінії та дії і пояснювати мовленнєві ситуації, де це необхідно, а отже, компенсувати ту невелику кількість нарративу, котру представлено в підписах панелей. Комікси також демонструють елементи параграфіки, наприклад, капіталізацію, застосування різних шрифтів і їх розмірів. Застигла динаміка малюнків коміксів у комплексі із словесним повідомленням надають передаваній інформації атрактивно-експресивний ефект. У результаті проведеної розвідки зроблено висновок про комікси як специфічний вид літератури, що займає проміжну позицію серед таких комунікативних форм як роман, фільм і відеогри. Останні, на відміну від коміксів, де читачеві відразу задана перспективу та загальний вектор оповіді, надають гравцеві ілюзорну можливість вільного вибору.